Detta har hänt:
Er dotter har ritat en väldigt ovanlig kombination av symboler.
Och det skrämmer mig.
-Kan du berätta var tunneln är? -Nej.
Nånting håller på att börja.
Nånting som inte är verkligt än.
Nånting som kommer att hända?
-Vet du var? -Genom hålet i spegeln.
Vi har nog inte mycket tid innan den kommer hit.
"Inget, sägs det, är säkrare än döden,
och inget är mer osäkert än dödstillfället."
Tror du att det är alla eller bara vissa speglar som Eve inte kan titta in i?
Hon såg en dödskalleman i handspegeln i butiken
och i spegeln i Nicks vindsvåning.
Så om det försöker döda Eve tar vi inga risker.
Så vad ska hon göra? Undvika speglar resten av sitt liv?
Tills vidare, ja.
-Och om det inte bara är speglar? -Vad pratar du om?
Tänk om hon ser sin spegelbild i ett fönster
eller ett porslinsskåp?
Kommer det här dödskallemonstret dra henne igenom dem också?
Vi håller oss till speglar tills vidare.
Vi har den här, den i gästrummet och den i badrummet.
Har jag glömt några?
Ärligt talat så är jag nervös.
Ja. Jag också.
Jag vet att det är rätt att låta Eve bo här...
-Hon har ingen annanstans att ta vägen. -Jag vet.
Och jag säger inte att jag inte vill hjälpa Eve.
Jag är bara orolig över att släppa in det här i vårt hem.
Tänk om det gör nåt för att skada våra barn?
Som att dra dig genom spegeln.
Det är ett hot mot oss alla.
Vi måste göra allt vi kan för att stoppa det.
Men om det jävlas med min familj sliter jag ut dess gröna, fula ögon.
En sak vet jag säkert.
Vad?
Jag kommer inte att ha mycket till frisyr ett tag framöver.
Jag hoppas att det fortfarande passar.
Ja, barnen sover. Vill du ha lite vin?
Nej, tack.
Så vad behövde du min hjälp med?
Jag behöver förstå hur de här speglarna funkar.
Det du såg i dem, menar du?
Jag menar hur man går igenom dem.
Det är nog ingen bra idé.
Den här...dödskallegrejen
försökte ta tag i mig och dra in mig till var den än befann sig.
Och den dödade dig nästan.
Den kommer att döda mig om jag inte gör nåt.
Då kanske du borde hålla dig borta från den.
Nick såg den också. Tänk om den ger sig på honom.
Jag trodde att den försvann när Nick såg den.
Nej. Vi vet inte säkert vad den gjorde.
Har du pratat med Nick om det här?
Nej, jag vill inte prata med honom om det
innan jag vet mer om vad vi har att göra med.
Du kan inte göra det här själv.
Det är därför jag är här.
Min mamma hade mer kunskap än nån av oss.
Ja, och se vad det ledde till.
Nämnde hon nånsin nåt för dig
om portaler till en annan värld
eller om att förflytta sig genom speglar?
Nej, men det fanns mycket vi inte pratade om.
Hon var inte direkt en fantastisk mamma.
Har du kvar några av hennes böcker?
-Ja... Men... -Snälla.
Det kan finnas nåt i dem som kan hjälpa oss att kämpa emot.
Böckerna kan vara lika farliga.
Att vänta på att den här saken kommer efter mig, eller oss, vore ännu farligare,
och jag tror att en anledning till att den knyter an till mig
är att jag kan se symbolerna.
Diana kan också se symbolerna.
Jag vet. Det är därför vi inte kan vänta.
Vi måste hitta den här saken och döda den.
Jag hämtar böckerna.
BESVÄRJELSER
Jag antar att vi börjar med dig.
Du har inte blivit öppnad på ett tag, eller hur?
Speglar...
Du sa att du gillade det här stället.
Det gör jag! Men jag äter alltid alldeles för mycket.
Crème brûléen var inte min idé.
Nej, men hur god var den?
Vänta här.
Du har gått i högklackat hela dagen.
Jag hämtar bilen.
Mina svullna fötter prisar dig.
-Hej. -Hej.
-Vad gör du uppe? -Väntar på dig.
Är du hungrig? Jag kan laga nåt åt dig.
Nej, jag åt en macka tidigare.
Eve kom förbi.
Eve? Vad ville hon?
Att jag skulle hjälpa henne att hitta ett hexenbiest-sätt
att gå igenom spegeln till "den andra platsen".
Är det ens möjligt?
Jag vet inte. Hon ville låna mammas trollformelböcker.
-Och du gav henne dem? -Ja. Men jag är orolig
-att hon försöker göra det här ensam. -Är det vad hon sa?
Inte precis, men hon är väldigt orolig
att den här dödskallegrejen ska ge sig på henne, dig eller till och med Diana,
för att inte nämna resten av oss.
Jag tror att Eve är ute efter lite befrielse.
Är vi inte alla det?
Tror du att det finns nåt i böckerna
som skulle kunna ta henne till den andra platsen?
De är mammas böcker. Jag har inte läst igenom alla,
och jag har aldrig gått igenom en spegel,
men jag vet tillräckligt för att veta att allt är möjligt.
-Jag måste prata med henne. -Jag hoppades att du skulle säga det.
-Hank. -Nick, vi har hittat ett lik.
Okej, jag hämtar dig.
-Förlåt. -Se bara till att prata med Eve.
Ja, det ska jag.
Offret är Maddie Simms.
Inga skottsår, inga knivsår.
-Wesen? -Det var dit jag var på väg.
Det är Maddies bil.
Väninnan väntade på att hon skulle komma med bilen till Cafe Nells
borta på Kearney, där de hade ätit middag.
Jag kan informera er om att Nells lagar en fantastisk musselpasta.
-Vi vet. -Det finns dessvärre inga ögonvittnen.
När Maddie inte kom med bilen gick väninnan för att leta efter henne.
-Hon hittade henne så här. -Jag antar att det är väninnan i din bil.
Du antar korrekt.
Hennes plånbok är här. Full.
Och bilen är här, så det var inget rån,
såvida det inte fanns 15 kilo kokain i bagageutrymmet.
Men det är definitivt wesen.
Vi går och kollar om hennes vän är wesen.
Hon heter Allie Stevens.
Allie?
Jag är kriminalinspektör Griffin. Min partner, Nick Burkhardt.
Hon skulle bara hämta bilen.
Vem skulle göra nåt sånt här?
Vet du nån som kunde tänkas vilja skada Maddie?
Nej. Maddie kom överens med alla.
Hade hon problem hemma, på jobbet?
Inte alls.
Hon var på fantastiskt humör.
Jag kan inte fatta att det här händer.
Såg du nån följa efter henne ut ur restaurangen?
Det de gjorde mot henne...
Jag kan inte fatta det.
-Hon kan gå. -Ja.
-Finns det nån som kan hämta dig? -Ingen förvandling?
Och det fanns inget blod på hennes kläder.
Så den här typen av frågeställningar leder ingenvart.
Hennes syster kommer och hämtar henne.
Kolla om det finns övervakningskameror på rutten som Maddie tog
mellan restaurangen och hennes bil.
Det ligger en bank på hörnet, den kanske kan ge nåt.
Jag brukade springa så snabbt när jag var yngre.
Så snabbt.
Jag vet, mrs Cutler, det gjorde ni verkligen.
Och jag vill springa igen.
Vi kan inte springa nu, det är för mörkt ute.
Åh, genom skogen, jag minns träden.
Det var så många träd. Så många träd.
Så där. Nu ser vi till så att du kommer in.
Och de kunde aldrig springa snabbare än vi.
Så där.
Syster Barton kommer in och hjälper er i säng.
Är det nåt annat ni behöver?
Kanske lite vatten?
Vem är ni?
Jag är er vän Mason, som hjälper till att ta hand om er. Minns ni?
Jag minns den söta smaken av blod i min mun.
Det var nåt nytt.
Jaga inte upp er nu, mrs Cutler.
Jag kommer tillbaka i morgon.
Vi tog dem alltid.
Det gjorde ni säkert.
Jag hämtar en extra filt, det är kallt ute i kväll.
Mason! Vad gör du?
Vad i helvete var det? Vad var det?
-Ut! -Såg du?
-Ut härifrån!
-Mason, jag är skadad. -Håll dig borta från mig!
Jag behöver hjälp här inne nu!
Maddie Simms finns inte med i nåt brottsregister.
Hon har jobbat på samma reklambyrå de senaste fyra åren.
Och inga av fingeravtrycken från platsen matchar nåt i systemet.
-Vi har inget att gå på. -Jag har nåt.
En liknande attack i norra distriktet för tio dagar sen.
En kille på väg hem från mataffären blev sliten i stycken som Maddie Simms.
Det hände på kvällen, på en mörk gata, inga vittnen.
Inga bevis efterlämnades.
Registrerades som en djurattack och lämnades över till djurenheten.
-Vi vet annorlunda. -Ja, det gör vi.
Bilder från bankens övervakningskamera.
Inte mycket, men det är allt vi har.
Där är hon.
Och hon är borta.
Bilen stod runt hörnet två kvarter bort och kan, som ni säkert noterat,
inte ses härifrån.
Och ingen går förbi de närmaste två minuterna och 32 sekunderna.
Om hon blev förföljd så var det inte från restaurangen.
Vi ser om de har några övervakningsbilder från fallet i norra distriktet.
Vilket fall i norra distriktet?
För tio dagar sen. Ett lik hittades i samma skick.
Fall nummer A-9-14-32.
Kolla allt de har. Se om vi missar nåt.
Ja, som mördaren.
Så den wesen som gör det här tar inte pengarna eller köttet.
De kanske gör det för nöjes skull.
I så fall gör den det igen.
Eve?
Ja, jag är här, Nick.
-Är allt okej? -Ja.
Adalind sa att du tog några av hennes mammas böcker.
Tror du att det finns ett hexenbiest- sätt att ta sig in i världen?
Jag tror att vi måste ta reda på det.
Ja, "vi"...är en väldigt bra idé.
Jag vet inte ens om jag kommer att hitta nåt.
Jag började just på den andra boken, och hittills inget om speglar
som portaler eller portar till nånting.
Så om du är orolig för mig, var inte det.
Ja, jag är väldigt orolig för dig.
Nick, vi är de enda två som har sett den här saken.
Hittar vi inte ett sätt att komma åt den, så hittar den ett sätt att komma åt oss.
Gör det bara inte ensam. Okej?
Tro mig, det här är inget jag vill göra ensam.
Okej.
Nåja, jag...
Du borde försöka sova lite.
Tack för att du tittade till mig.
Jag hoppas att jag inte behöver blöda på den här.
Kanske om jag bara...
BESVÄRJELSER, FÖRBANNELSER, FÖRTROLLNINGAR
Det var bättre.
"Besvärjelser, förbannelser, förtrollningar.
Merseburg-besvärjelser."
Som om vi inte har nog att göra.
Mrs Margaret Cutler, 91 år ung,
dog i sömnen i natt.
Och vi är här för att...
Även om hon rent tekniskt dog i sömnen, enligt syster Barton,
så blev hon angripen av en vårdare vid namn Mason Wilcox.
Mr Wilcox greps cirka en timme senare.
Blåmärken på halsen, från attacken, förmodar jag.
-Ja. Det är vad man sa till mig. -Några vittnen?
Bara syster Barton. Hon hittade mrs Cutler avliden i morse.
Vi behöver prata med sköterskan.
Och låt oss ta reda på var vårdaren hålls.
Ja.
Syster Barton.
Jag är kriminalinspektör Bukrhardt, det här är min partner inspektör Griffin.
Kan ni berätta vad som hände?
Mason Wilxcox dödade henne,
det är vad som hände.
-Såg ni honom attackera henne? -Ja.
När jag gick in hade han henne mot väggen med händerna runt hennes hals.
Har ni nån aning om varför han skulle göra så?
Det finns inga skäl att angripa några av våra patienter,
särskilt inte mrs Cutler.
Hon var 91 år gammal.
Hon kunde knappt ta sig ur sängen på egen hand.
Hur länge har mr Wilcox jobbat här?
Tre...fyra år.
Har ni haft några problem med den här vårdaren förut?
Aldrig. Jag menar, det är inget enkelt jobb...
...men det finns ingen ursäkt för vad han gjorde.
Min första tanke var att han kanske var hög på nåt.
När han fördes bort skrek han att mrs Cutler var ett monster,
och att hon angrep honom. Det är ju absurt.
Vem undersökte mrs Cutler direkt efter attacken?
Dr Landeaux hade jouren.
Han sa att hennes skador var ytliga,
men jag vet att de var mer känslomässiga än fysiska.
Mason Wilcox skrämde ihjäl den stackars kvinnan
-och han får inte komma undan med det. -Var är dr Landeaux nu?
Han är här. Han hade morgonronden.
-Vi skulle ringa när ni behövde honom. -Vi behöver honom.
Mrs Cutler led av allvarlig demens.
Hon blev rastlös de senaste veckorna.
Jag bytte hennes mediciner för att försöka göra henne mer bekväm,
men vi kan inte göra så mycket när vi når en viss punkt.
Har hon nånsin visat tecken på våldsamhet?
Aggressivitet är inte ovanligt vid långt framskriden Alzheimers eller demens-
och det kan vara väldigt frustrerande för vårdare.
-Så hon kan ha attackerat honom? -Det är möjligt.
Kan mrs Cutler ha ådragit sig några inre skador
som resultat av attacken?
När jag undersökte henne efteråt var hennes värden bra
och hon sa att hon inte hade ont.
Tror ni att vårdaren hade nåt att göra med hennes död?
Personligen tror jag inte det.
Med tanke på hennes ålder och tillstånd
tror jag att hon dog av naturliga orsaker.
Tack, doktorn. Det är allt vi behöver tills vidare.
Givetvis. Säg till om ni behöver nåt mer.
Skötaren attackerar en 90-årig kvinna och hävdar att hon är ett monster.
Tror vi att hon är wesen?
Det skulle förklara varför hon attackerade vårdaren och vice versa.
Det försätter vårdaren i knipa. Han kan inte bevisa det han säger.
Vi beställer en obduktion. Om hon ådrog sig inre skador är det dråp.
I bästa fall riskerar han fortfarande åtal för misshandel.
Då pratar vi med vårdaren.
Vill du berätta om sakerna vår dotter har ritat?
Jag vet inte vad du pratar om.
Jaså?
Då är jag på väg dit.
Vi kan sätta oss ner med Diana och prata om de där symbolerna.
Okej. Vi behöver inte utsätta henne för allt det.
Vad betyder symbolerna?
-Jag vet inte. -Och jag tror att du ljuger.
Jag bryr mig inte om vad du tror, Sean. Jag vet inte.
Jag vill se tunneln.
För helvete, Adalind, vår dotter är mitt uppe i nåt stort.
Tror du inte att jag vet det?
Då måste jag få veta allt du vet.
Säg mig nu var tunneln är.
Du får ta upp det med Nick.
Hej då.
Mason Wilcox?
Portlandpolisen.
Verkligen?
Ta det lugnt.
-Rör dig inte, Mason. -Jag dödade henne inte.
-Varför sprang du då? -Vet du inte att vi hatar det?
Jag dödade henne inte!
Du hörde att mrs Cutler dog i natt. Jag gissar att det var därför du sprang.
-Det är inte som ni tror. -Berätta då.
Jag vill ha en advokat.
Om obduktionen bevisar att hon dog av nåt du gjorde mot henne,
så hamnar du i fängelse, Mason.
Vi pratade med doktor Landeaux.
Han sa att hon led av demens och kunde bli våldsam.
Och din bakgrund tyder inte på att du gillar att angripa folk.
-Det gör jag inte. -Berätta då vad som hände.
Ni skulle inte tro mig.
Du sa att hon var ett monster,
och att hon attackerade dig, eller hur?
Jag hjälpte henne tillbaka till hennes rum.
Hon berättade nån galen historia om att hon sprang genom skogen
och att hon hade blodsmak i munnen.
Jag tog henne aldrig på allvar.
Jag hämtade en filt åt henne, och rätt vad det var
blev jag attackerad av nåt slags monster.
Jag tar inte droger, jag använder aldrig steroider.
Jag vet vad jag såg.
Berätta då vad du såg.
Visst. Vill ni höra?
Det hade gula ögon, hår överallt,
och kom emot mig med tänder som nåt slags vildhund.
Vad hände sen?
Jag kämpade emot.
Jag tryckte upp den mot väggen, och sen...
...blev den mrs Cutler igen.
Och det var då sköterskan dök upp?
Jag vet att det låter vansinnigt, men jag talar sanning.
Jag har tagit hand om mrs Cutler i tre år.
Hon var min vän. Varför skulle jag skada henne?
Jag tror dig, Mason.
Vi ska se vad vi kan göra.
Vad?
Menar ni det?
Hon omvandlades och han blev rädd. Det var självförsvar.
Vårt vittnesmål hjälper honom inte.
Vi måste hjälpa honom att bevisa att mrs Cutlers attack
var så oväntad och så våldsam
att hans respons inte kunde bli annat än självförsvar.
Burkhardt.
Vi är där om tio minuter.
Rättsläkaren vill visa oss nåt.
FÖRTROLLNINGAR
Du tänker tvinga mig att jobba för det.
ELDFÖRTROLLNINGAR
BLODSMAGI
PRISET
Diana, se till att din bror inte ramlar ur sängen.
Och få inte honom att sväva heller!
Eve. Har du hittat nåt?
Kan du berätta mer om blodsmagi? Det står i en av din mammas böcker
att blod associeras med att korsa över till dödsriket
som dräpta krigare på slagfältet
eller en jägares byte i dödsögonblicket,
ett mänskligt offer på altaret.
Och ibland används blod som valuta.
Eve, sakta ner.
Tänk om blod kunde användas som ett slags betalningsmedel
för att gå in i den andra världen.
Blodsmagi är väldigt farligt.
Vi skulle bara behöva använda det för att komma över till andra sidan.
Säg att du når andra sidan. Tänk om du inte kan komma tillbaka?
Skulle det funka?
Jag vet inte.
Okej, tack. Jag fortsätter att leta.
En del blåmärken, i enlighet med rapporten.
Det fanns ett krossår i bakhuvudet, men inga blödningar i hjärnan.
Mrs Cutler hade ett friskt hjärta, trots sin ålder.
Så inget tyder på att konfrontationen med vårdaren orsakade hennes död?
Inte baserat på de fysiska bevis jag har.
Okej. Tack.
Men...
...jag hittade extraordinärt höga nivåer av hyaluronidas i hennes blodomlopp.
-Vad är det? -Nåt som finns i insektssaliv.
Jag var tvungen att kolla upp det.
Det är från en insekt som kallas rovskinnbagge.
De använder hyaluronidas och andra enzymer för att skapa en dödlig saliv-cocktail
som dödar deras offer.
Och med offer menar ni andra insekter.
Självklart.
-Hur kom det in i hennes blodomlopp? -Ingen aning.
Kan nån ha injicerat henne med det?
Jag vet inte hur många rovskinnbaggar man skulle behöva,
men jag antar att det är möjligt.
Är det vad som dödade henne?
Det är normalt inte giftigt för människor, men i såna mängder, vem vet?
Om nåt ställe skulle ha en jättemördar- bagge antar jag att det vore Portland.
Omöjligt.
Hej, mrs Stanton. Hur är det?
Det är okej.
Jag antar att melatoninet hjälper er att sova.
Det är ganska mycket.
Behöver ni verkligen så här mycket?
Ni vill inte ta för mycket melatonin, mrs Stanton. Tro mig.
Inte mer än två milligram per kväll utan att prata med er läkare.
Jag vet, Rosalee.
Det är bara lite svårt att komma ut nu för tiden.
-Jag förstår. -Ja.
Hälsa mr Stanton från oss.
Är det nåt annat jag kan hjälpa er med?
Nej. Tack.
Kan ni skriva upp det på min nota?
Självklart. Och kom ihåg att vi levererar.
Jag vet.
Att bli gammal är inte kul.
Då antar jag att vi inte får det så kul, för vi ska åldras ihop.
Men bara en älskade din pilgrimssjäl
Och sorgen i ditt föränderliga ansikte
-Hittade du just på det? -Ja.
Nej, det är Yeats.
Det är vackert.
Förändras mitt ansikte?
Vad? Nej, inte alls.
Det är bara en dikt.
Hej, hörrni. Vad står på?
Vi kom just från rättsläkaren.
Vi har en död kropp full av ett enzym som heter hyaluronidas.
Det är nåt som finns i insektssaliv.
Vi hoppades att ni kanske kände till en wesen som dödar sina offer med det.
Kom vi olägligt?
Nej. Inte alls.
Vad är det då?
Det är...
Det låter som om ni kan ha att göra med nåt som kallas en Gevatter Tod.
En Dödens Gudfader.
Det låter inte bra.
Nåt mer?
Ni borde nog släppa den här, Nick.
Tro mig, det här är... inte ett polisärende.
-Vad pratar du om? -Vi har en död 91-årig dam
full av insektssaliv.
Offret var väl wesen och led av demens?
Vad är det som pågår här?
Följ med här.
Hör här, demens hos wesen kan vara ännu mer besvärligt än normalt.
En del wesen som lider av det upplever okontrollerbara omvandlingar.
Illa för dem, illa för oss.
Illa för alla.
För att skydda alla wesen åkallas en Gevatter Tod.
Och de...
De injicerar den wesen som lider av demens med sin saliv...
Det avslutar deras liv mindre smärtsamt och mer fridfullt.
Med tanke på hur vi genom historien
har stenats, halshuggits, klubbats, släpats, styckats?
-Glömmer jag nåt? -De fattar.
Så vem kontaktar den här Dödens Gudfader?
Det är vanligtvis familjen. Om de inte har familj
så är det ofta en wesen som tar hand om dem.
Det är inte exakt nåt man skriver i ett livsslutsdirektiv.
Monroe och jag slöt ett avtal att om en av oss lider av demens,
så kontaktar den andra Gevatter Tod.
-Menar du allvar? -O, ja.
Det är ett åtagande vi gjort till varandra.
Det är så wesen har hållits hemliga så länge.
Jag vet att det låter grymt, men det är så vårt samhälle fungerar.
Och ni känner den här Gevatter Tod?
-Nej. -Vet ni hur man får kontakt?
Ja, det vet vi.
Men, och det här är verkligen ett stort men,
vi kan inte berätta vem det är
såvida ni inte lovar att inte gripa honom eller henne.
Monroe, vi har en vårdare på ett ålderdomshem
som kan hamna i fängelse för ett mord på en gammal kvinna.
Vi måste prata med den här personen.
Ge oss då ert ord.
Ja, ni har vårt ord.
Varje apotekar-wesen har det här kontaktnumret.
-Vill ni verkligen att jag gör det här? -Ja.
Stanna vid telefonen. Jag ringer upp om några timmar.
Det är så det funkar.
Det är Wu.
Ja, vad har du?
Nåt du och Hank behöver se.
Vi kommer direkt.
Vi måste gå, men ring oss så snart ni hör tillbaka.
Jag hoppas att vi gör det rätta.
En Gevatter Tod och en grimm i samma rum?
Det kan bli otäckt fort.
Ta en titt på det här.
Här är övervakningsvideon från kvällen då Maddie Simms dödades.
Här är Maddie Simms som går till sin bil.
-Vi har redan tittat på det här. -Ja,
men ni kanske ska ta en titt till...
...när jag visar er de här bilderna från norra distriktet.
Killen med matvarorna dödades för tio dagar sen, kroppen sargad som Maddies.
Okej. Vad missar jag?
Sammanträffande?
Jag tror inte det.
Den gamle mannen var inom ett kvarter från båda brottsplatserna.
Jag hoppas att vi kan identifiera killen.
Nick. Jag behöver prata med dig på mitt kontor.
-Fortsätt jobba på det. -Ja.
Vad nu?
Jag vill se tunneln där de här symbolerna finns.
Jag vill veta vad som pågår och varför min dotter är involverad
-i nåt farligt. -Vem har sagt att det är farligt?
-Visa mig tunneln, så berättar jag. -Nej. Det kommer inte att ske så.
Det är min dotter vi pratar om.
Och ni utsätter henne för risk.
Berätta vad du vet...
...så gör jag detsamma.
Den här killen kanske inte ringer tillbaka så slipper vi ta itu med det här.
Jag minns när min far ringde Gevatter Tod åt min farfar.
Menar du allvar?
Hur gammal var du?
Fem, kanske sex.
Jag skulle ligga i sängen, men jag hörde ytterdörren öppnas
så jag smög ner och...
...såg en märklig man komma in i vårt hem
och gå in i min farfars rum,
öppna fönstret...
För att släppa ut anden.
Sen stängde han dörren.
Mina föräldrar stannade i hallen och min mamma började...storgråta.
Och sen kramades de.
Det är mycket för ett litet barn att smälta.
Ja.
Det kan vara han.
Jag sätter på högtalartelefonen.
-Hallå? -Vem talar jag med?
Rosalee Calvert.
Är det en förälder eller en älskad i nöd?
Det är min make. Hans demens blir allt värre,
och han har förvandlats när han inte borde förvandlas, och vi behöver er hjälp.
-Vad är er adress? -418 Ravens View Drive.
Han sa inte när han skulle komma.
-Tror du att han kommer nu? -Jag vet inte, det låter så.
Vi måste få hit Nick!
Jag ser fortfarande inte hans ansikte.
-Det är det bästa vi har. -Då har vi inget.
Vi vet att vi söker en gammal man med käpp.
Vilket är i stort sett inget.
Vi måste kanske vänta på en ny attack.
Monroe, har ni hört nåt?
Nick, du måste skynda dig hit. Vi tror att Gevatter Tod är på väg,
och Rosalee sa till honom att det var mig hon var orolig för,
-så han är på väg för att döda mig. -Vi är på väg.
Vi måste hem till Monroe.
Det kommer att gå bra.
Hej. Var så god och kom in.
Rosalee Calvert?
Ja.
Är ni beredd på vad jag måste göra?
Jag kan väl ta en titt på er make?
Det är jag.
Sanningen är faktiskt att vi ringde er
för att vi behöver prata med er om nånting annat.
Eller...vi behöver inte prata med er, utan de.
Dr Landeaux?
Vad står på? Vad gör polisen här?
Ledsen att göra det här under falska förespeglingar.
Jag är en grimm.
-Det är okej! -Han är en grimm, men han är en vän!
En grimm?
Det är bättre.
Han vill bara prata med er.
-Om vad? -Om vad ni gör.
-Hjälpte ni mrs Cutler att dö? -Vi är inte här för att gripa er.
-Vi måste bara bekräfta att ni gjorde det. -Varför?
För att vårdaren hon attackerade när hon var förvandlad
kan hamna i fängelse för att han försvarade sig.
Ja.
Jag hjälpte mrs Cutler att gå över till andra sidan.
Tyvärr väntade jag för länge. Jag...
Jag beklagar det som hände,
men mitt ansvar är att skydda wesen-samhället.
Och min skyldighet är att skydda Mason Wilcox.
Jag kan inte göra nåt för att hjälpa honom.
Hur förklarar vi allt det här?
Vi har blivit rätt bra på det.
Ni måste övertyga syster Barton om
att Mason Wilcox inte hade nåt att göra med mrs Cutlers död.
Och ni måste vittna i domstol om det går till rättegång.
Ni är hennes läkare. Folk kommer att lyssna.
Ja, men det hjälper inte Mason att förklara vad han såg.
Nej, med det ger honom hans frihet.
Ursäkta mig, jag måste ta det här.
Ja?
Nej.
Nej, det kan du inte.
Nej, håll dig borta från honom.
Jag är på väg.
En man som lider av allvarlig demens, en Drang-Zorn,
-hotar sin fru. -Då följer vi med också.
Vad är adressen?
Det är okej.
6931 Northwest McClellen.
Vänta, 6931 McClellen?
-Jag tror att jag vet var det är. -Vad?
Pratade ni med mrs Stanton?
Ja. Känner ni henne?
-Hon har varit kund här länge. -Vi borde följa med er.
Ja.
Stanna här, sir.
-Dr Landeaux. -Mrs Stanton.
Var är er make?
Han gav sig av.
Åh, mrs Stanton!
Varför tog ni med alla dessa människor?
Vi är här för att hjälpa till.
Är ni skadad?
Nej!
Han har aldrig gett sig på mig förut.
Vet ni vart er make tog vägen?
Nej...
...men jag är rädd att han gör hemska saker.
Jag försökte få honom att inte gå igen,
men han var bara så...
Han vet inte vad han gör.
För hur länge sen gick han?
-Femton-tjugo minuter. -Kör han?
Nej, inte längre, vi gjorde oss av med bilen.
Jag har försökt ringa honom, men han svarar inte.
Om han har sin mobil kan vi spåra honom. Har ni hans nummer?
Det är sista numret jag ringde.
Det här kvarteret är inte långt från de andra två wesen-attackerna.
Mr Stanton bör vara vår kille.
Wu, du måste skriva ner ett nummer. Vi behöver en plats, kvickt.
Jag följer med er.
De kommer att hitta honom.
Jag försökte bara hindra honom från att irra iväg på kvällen.
Jag vet att melatoninet inte var till er.
Jag fick honom inte att sova.
Jag vaknade och han var borta.
Åh, Rosalee.
Elizabeth!
Jag är ledsen, jag tror att ni misstar mig för nån annan.
Hördu! Gör inte så där!
Gör inte så där!
Lämna mig ifred!
Elizabeth...
Vad...?
Mr Stanton?
Vet ni var min fru är?
Jag hittar henne ingenstans.
Hon är hemma.
Vi kan köra er dit.
Men jag vet inte vilka ni är!
Jag vill ha min fru!
Sir, vi är vänner, vi är här för att hjälpa er.
Vad har ni gjort med henne?
Vad har ni gjort med Elizabeth?
Lugna er!
In i bilen.
-Jag har honom. Ta hans käpp. -Få in honom i bilen.
Ta hans käpp. Det är okej.
Gör mig inte illa!
-Det är okej. -Gör mig inte illa!
-Nick. -Elizabeth!
Hjälp mig!
De är här.
Norm!
Tack gode Gud.
Känner jag er?
Det är jag. Elizabeth. Jag är din fru.
Var är jag?
Du är hemma, älskling.
Du bor här med mig.
Vad gör alla ni här?
Det är ingen fara, Norm.
-Du är hemma. -De är här för att hjälpa oss.
Raring, här.
Här, det är din favoritstol.
Kom, sätt dig. Du behöver vila.
Det är okej.
Jag är här, raring.
Hej.
Såja, luta er bara tillbaka och slappna av.
Är allt okej?
Ja. Har du den?
Ja.
Vad är det för käpp?
Den knyter mr Stanton till två wesen-mord.
Åh, nej.
Han hade säkert ingen aning om vad han gjorde.
Det är kanske bra.
Grips han kan han förvandlas i häktet.
Han skulle kunna döda nån annan.
Och vi skulle aldrig kunna ta det till domstol.
Okej, vi låter honom vila.
Gör det ni måste.
Vi ska inte blanda oss i.
Okej.
Vill ni att jag stannar hos er?
Ja, det vore fint.
Är ni beredd?
Ja.
Sov nu, raring.
Jag älskar dig.
Jag kommer att sakna dig.
Vi ses snart, Norm. Okej?
Okej, Elizabeth.
Monroe?
Rosalee?
Jag har hittat nåt jag tycker att ni bör se.
Jag vet att du är där inne.
Vad gjorde jag för fel?
Undertexter: Kristina Donnellan